"Den, der kæmper mod uhyrer, bør sørge for -
- at han ikke selv bliver et uhyre."
"Æd mig."
"For heltemod ud over det, pligten kræver."
"For at have infiltreret fjendens tropper" -
- "og opnået sejr selvstændigt med list og hæder."
Kaptajn John Boyd.
Den mexicansk-amerikansk krig
Amen.
De er ingen helt, Boyd. Jeg vil have Dem langt væk fra mit kompagni.
Jeg sender Dem til Californien. Fort Spencer.
Skynd Dem, mine herrer.
Det hele skal ind i det største kontor.
Forsigtigt! Det må ikke ridses.
Få nu fart på.
Løjtnant Boyd!
Boyd! Boyd!
Hjælp mig!
Kaptajn John Boyd.
Krigshelt. Så høgene ville belønne Dem med en lille...
...post i Californiens sol?
Tag en valnød, Boyd.
Martha tog med dem fra San Miguel.
Det her er min hobby.
At læse på originalsprog.
Sprog i det hele taget...
...er jo...
...trivielt. Men det her sted trives også med det trivielle.
Har De en hobby, Boyd?
At svømme.
Svømme.
Jeg håber ikke, De har noget imod hårdt vand.
Fort Spencer...
Spanierne byggede stedet som missionsstation. Vi arvede det.
Nu er vi mellemstation for rejsende på vej til Nevada.
Der kommer ikke mange om vinteren, så kompagniet er minimalt:
Menig Toffler, vort sendebud fra Herren.
Major Knox, ven af alle flasker.
Menig Reich. Han er vores soldat.
Undgå ham.
Martha har du mødt. Hun sagde sikkert ikke et ord.
Og George, hendes bror. De er herfra. De fulgte ligesom med stedet.
Så har vi menig Cleaves.
Den overmedicinerede menig Cleaves.
Og De og jeg bliver otte. Cleaves laver maden.
Knox har været dyrlæge, så han leger doktor. Bliv ikke syg.
Desværre skal de fleste af os spise.
Efter Deres forfremmelse er De nummer tre i rang.
Tofflers bøn.
Himmelske Fader, velsign denne mad...
Amen.
Er der nogen, der har... lavet noget i dag?
Der er en god stemning her på Fort Spencer.
- Hvordan kom De bag fjendens linje? - Jeg stivnede. Jeg var bange.
Bange? De stivnede, mens resten af Deres enhed kæmpede og døde?
Hvad gjorde De så?
Jeg spillede død.
Men De kom jo ind bag fjendens linjer.
Jeg blev begravet...
... med min kommandoførers halvt afskudte hoved i mit ansigt.
Hans blod løb ned i halsen på mig.
Hvordan indtog De så kommandostationen?
Noget...
Noget havde forandret sig.
Vi vil forfremme Dem, Boyd. Vi kunne skyde Dem...
Men eftersom De indtog stationen, ville det være et dårligt eksempel.
Stop, stop, stop...
Et sidste tillæg.
Læs det op, Cleaves.
Salt, kød, bønner, kaffe...
...olie, bacon, mel.
De skal være tilbage om tre dage.
Ingen fniseurt. Ingen peyote. Ingen kvinder.
- Ingen kvinder. - Martha, han skal opføre sig pænt.
God rejse.
Jeg skal have salt, kød, bønner...
- Fniseurt og kvinder. - Ingen kvinder.
Ville De gerne have været med?
Hvad har De fået medaljen for?
Fejhed.
Knox har udmærket bourbon. Gode sager.
Og han gik under bordet for... et minut siden.
Så jeg tænkte, om De vil...
- Har han ikke noget imod det? - Jo, sikkert.
Skål på at flygte. På den ene eller den anden måde.
Toffler. Toffler!
Hvad laver De?
Det er en hymne. Jeg skriver en hymne.
Kan De finde inspiration et andet sted? Og hente lidt is?
Det er mærkeligt...
Vi flygter fra verden. Vi kommer hertil.
Så forsøger vi at flygte herfra.
Problemet med at flygte er, at man kan havne et sted, der er værre.
Han er her. Reich, gå den vej.
Hvem er De?
Reich! Reich!
Han lever... men kun lige akkurat. Lad os bære ham ind.
Vi skal bruge varmt vand. George, Toffler... masser af varmt vand.
Væk Knox. Af med de klude. Vi skal have gang i cirkulationen.
Toffler, mere vand.
Jeg tror, han overlever.
Forsigtigt...
Han er varm. Forfrysningen har vist ikke gjort stor skade.
Nu kan vi nok kun lade ham hvile... og bede til Gud.
Toffler, din pligt.
Godt klaret.
Hver etape er på cirka 2,5 km.
Det tager faktisk tre dage.
Ja? Han er vågen. Udmærket.
Han er vågen.
Major Knox... Major Knox...
Major Knox... Lægen.
Lægen... Lægen...
- Han er vågen. - Hvem?
Ham, der kom i går. Han vil fortælle, hvad der skete...
Hvor...
- Hvor er jeg? - Fort Spencer i Californien.
Det vestlige Sierra Nevada.
Undskyld.
Jeg beklager, jeg...
Jeg hedder Colqhoun.
F.W. Colqhoun, Guds tjener.
Hvordan går det, mr. Colqhoun?
Ikke dårligt, efter omstændighederne. Jeg ser vel nærmest død ud.
Ikke dårligt. Efter omstændighederne.
- Hvor længe var De derude? - Næsten tre måneder.
- Uden mad? - Ja.
- Toffler, hjælp ham. - Du godeste...
De skulle have set mig for tre måneder siden.
- Jeg var 15 kilo tungere. - Ingen mad i tre måneder, sagde De?
Jeg sagde...
Jeg sagde ingen mad. Ikke, at der ikke var noget at spise. Forstår De?
- Jeg skylder Dem vel en forklaring. - Kun hvis De orker det.
Ja.
Vi tog af sted i april.
Vi var seks.
Mr. MacCready og hans kone, fra Irland.
Mr. Janus fra Virginia, tror jeg... og hans tjener Jones.
Jeg er fra Skotland.
Og vores guide...
Fra militæret, tilfældigvis. Oberst Ives.
Jeg tror ikke, jeg kender ham.
Det skal De være glad for. En afskyelig mand.
Og en katastrofal guide.
Han påstod, han kendte...
...en ny, kortere vej gennem Nevadabjergene.
Sikke en vej.
Længere end den kendte, og umulig at færdes på.
Vi arbejdede meget hårdt.
Da sneen kom, var vi stadig 160 km herfra. Det var i november.
At fortsætte i sneen var meningsløst.
Vi søgte ly i en grotte -
- for at vente, til stormen lagde sig.
Stormen lagde sig ikke.
Vejen blev umulig at færdes på.
Og vi havde ikke mere mad.
Vi spiste okserne.
Alle hestene.
Selv min egen hund.
Det var nok til en måneds tid.
Så måtte vi tage vores bælter... og sko.
Rødder, som vi gravede op, men der var ingen næring i dem.
Vi var stadig ved at dø af sult.
Den dag Jones døde, var jeg ude og samle brænde.
Han døde af underernæring.
Da jeg kom tilbage, var de ved at tilberede hans ben.
Havde jeg forhindret det, hvis jeg havde været der?
Det ved jeg ikke.
Men jeg må sige...
...at da jeg kom ind i grotten...
Duften af stegt kød...
Jeg takkede Herren.
Og så gik det helt galt.
Jeg spiste sparsomt.
Det gjorde andre ikke. Der var end ikke kød til en uge.
Snart var vi sultne igen, men nu var sulten anderledes.
Mere...
...alvorlig.
Dyrisk.
Især oberst Ives kunne ikke tilfredsstilles.
Janus var den første, som blev dræbt.
Og så mr. MacCready.
Nu var vi Oberst Ives, mrs. MacCready og jeg.
Jeg vidste, at mine dage var talte.
Jeg skammer mig over at sige, at jeg opførte mig meget fejt.
Det havde været mere ædelt at blive der og beskytte mrs. MacCready, men...
Jeg var svag.
Jeg flygtede.
Kun ved forsynets hjælp kom jeg hertil.
- Mrs. MacCready... Er hun der stadig? - Og oberst Ives, så vidt jeg ved.
vi pakker. vi må derhen. Det er vores job.
Også mig?
Til dig... Til Toffler... Reich har sit eget gevær. Jeg har min pistol.
Grotten ligger 3-4 dages vandring herfra. Hvad er der, George?
Windigo.
Det er en gammel indianermyte fra nord.
En mand spiser en andens kød... Det er oftest en fjende.
Og han...
...tager ... stjæler hans styrke, livskraft, hans ånd.
Og... hans sult bliver en trang, han bliver umættelig.
Jo mere han spiser, desto mere vil han have.
Jo mere han spiser, desto stærkere bliver han.
De gør vel ikke stadig sådan?
De hvide spiser Kristi legeme hver søndag.
Major Knox, vi tager af sted. De har kommandoen. Nøglen til arsenalet.
Martha og Cleaves kommer tilbage om et par dage.
For meget bourbon i hans bourbon.
- Klarer han sig? - Han kommer over det.
Mr. Colqhoun... Tager De tøj på?
Jeg tager med. Ellers har De ikke en chance for at finde hende.
De har ret. De er en god mand.
Oberst Hart...
Tak! Den får jeg brug for.
Oberst Hart...
Hvor er mine andre briller? Vorherre bevares... Undskyld.
...Guds søn
Kan du høre vores bøn
Fra tro tjenere
Tjenere...
Inderligt.
Som betror sig til dig
Så inderligt.
Bourbonpause. Stands!
Vil De have noget?
Colqhoun? Reich?
Mr. Colqhoun...
De sagde, at da De spiste manden...
Gør det noget, jeg spørger?
De sagde, Deres sult blev anderledes bagefter.
Ja.
Følte De en fysisk forandring?
- Stærkere? - Jeg husker... noget i den retning.
En vis... virilitet.
Hvorfor spørger De?
Se! Det er en knogle! En knogle...
Han klarede den!
Skete der noget?
Jeg ville meget gerne have lidt bourbon nu.
- Bourbon nu! - Boyd...
Kan De give lidt af det her til Toffler? Tak.
Krigshelt... Tør De ikke se blod?
Hvad er det?
Hvad er det? vågn op!
vågn op.
Toffler, hvad er der i vejen?
- Han slikkede mig. - Hvad?
Han... slikkede mig.
Han slikkede mig!
- Reich! - Ja!
Reich... Læg en ny bandage på Tofflers sår.
- Mr. Colqhoun, følg med mig. - Han kan sove derude!
- Også De, Boyd. - Den syge mand skal ud!
- Oberst Hart, jeg kan forklare... - Forklar!
Det er ikke, som De tror.
Jeg havde mareridt. Et mareridt.
Han skreg og jeg vågnede, jeg lå over ham med læberne på hans sår.
Jeg beklager.
Bind mig, oberst Hart.
Jeg er ikke til at stole på. Jeg insisterer.
Windigo.
Jeg går ud fra, det er grotten.
Godt...
George, kom.
- Nej, lad være! Nej! - Stille!
Ikke kigge!
Nej, jeg vil ikke!
Boyd...
Mrs. MacCready!
- De slår mig ihjel! - Hold kæft!
Oberst Ives!
Reich...
Tag en lygte. George, Toffler, hold vagt der, hvor I er.
De må følge med Reich. Beklager, men jeg har brug for en officer der.
Kom ikke i vejen for mig.
Hvis hun ikke er her, tager vi vel tilbage igen?
Tager vi tilbage?
Vi tager tilbage.
Uha... Blod.
Boyd...
- Hvad gør De? - Åh, undskyld.
Efter Dem... kaptajn.
- Kaptajn... - Undskyld.
Mr. Colqhoun!
- Han er bange. - Han skræmmer mig.
Reich! Boyd!
Reich, obersten kalder på os.
Reich.
...to, tre, fire, fem.
- Hvor mange sagde han? Seks? - Hvorfor?
Hvem er det her?
Ives, du godeste... Det er en fælde!
Han slog dem alle ihjel. Colqhoun slog dem alle ihjel!
Oberst Hart!
Dræb ham!
Så irriterende!
Løb.
Løb, løb, løb!
Oberst Hart!
Åh gud.
- Gud... - Han fik George.
Hvor er Toffler? Toffler!
Der. Kom!
Boyd. Boyd!
De kan ikke hjælpe ham. Han er død. Kom nu!
- Har De ladt? - Naturligvis.
Nu slår vi svinet ihjel.
Kom nu! Fart på!
Reich. Reich... Jeg tager tilbage.
Find ham.
Åh gud.
Kom her.
Gå væk fra mig. Gå væk!
Fryser du, Reich? Gør det noget, jeg tager din frakke? Jeg er iskold.
Hvad synes De, major?
Skal vi blive her...
...eller forcere bakken?
Fortæl mig, hvad jeg skal gøre.
De må... De må fortælle mig, hvad jeg skal gøre.
Sig, hvad jeg skal gøre.
Åh, Gud!
Fanden tage dig, du er død.
Du er død. Du er i sikkerhed nu. Du er i sikkerhed nu.
Boyd? Martha, Knox, det er Boyd!
Hold ud.
Martha, jeg må tale med dig. Jeg må... Windigo.
Jeg må vide, hvordan man stopper det.
Jeg beklager, at din bror døde. Men det var ikke mig, der dræbte ham.
- Martha, hvordan stopper man det? - Det kan man ikke.
Har du nogensinde givet dig selv?
Windigo spiser. Må spise mere. Mere. Aldrig nok.
Han... tager. Aldrig, aldrig giver.
For at stoppe Windigo, giver man sig selv.
Man må dø.
Intet spor. Hverken efter oberst Harts gruppe eller nogen andre.
- De fandt grotten. - Der er ingenting derinde!
Ingen blodspor. Intet reb. Ingen lig.
- De tror mig ikke? - Fire soldater er forsvundet.
Vi har brug for en holdbar forklaring.
Deres historie om "vindigo" er det rene eventyr.
Sid stille, Lindus. Jeg ved godt, jeg sagde det forkert.
Vi har brug for kendsgerninger, kaptajn. Ikke myter.
- Jeg har fortalt sandheden, general. - Hvis De ændrede Deres udsagn nu...
...ville det ikke betragtes som at trække en løgn tilbage, snarere...
...at tydeliggøre et uklart minde.
Da vi talte med Dem, var De i febervildelse.
- Jeg tænkte klart dengang. Også nu. - De blev måske væk fra kompagniet.
Det er derfor, jeg giver Dem en ny mulighed.
Jeg råder Dem til... at ændre Deres historie.
- Hvem er det? - Ny oberst.
Obersten er her.
En midlertidig øverstkommanderende, indtil vi kan erstatte oberst Hart.
Det her er oberst Ives. Kaptajn Boyd.
Hvordan går det med benet?
Lad os gå ud.
- Hvad er der med Dem, kaptajn Boyd? - Det er ham.
Han er Colqhoun.
- Det var ham, der dræbte dem alle. - Er De vanvittig?
Bed major Knox se på ham.
- Major Knox? - Bed major Knox se på ham.
Han ser ikke bekendt ud, general.
Jeg husker, at han havde skæg.
Men som jeg sagde, jeg havde det ikke så godt.
- De var fuld. - Boyd, De siger, at De skød ham.
Ramte ham i skulderen.
- Så er der vel et sår, general? - Det vil jeg tro.
Det kan vi kontrollere. Oberst Ives...
Vil De gøre mig en tjeneste?
Vil De... Vil De være venlig at tage skjorten af -
- så jeg kan se Deres skulder, oberst?
Jeg beder Dem.
Min seneste lægeundersøgelse var...
...for ikke så længe siden.
Major Knox vil vel ikke høre mig hoste?
Den anden skulder, tak.
Tak, oberst.
Det var så lidt.
- Er der noget galt? - Ikke med Dem, oberst.
vi må af sted nu for at undgå stormen.
Boyd sagde til generalen, at oberst Ives slog dem alle ihjel.
Han sagde, at oberst Ives var den skyldige.
Boyd er blevet skør.
Jeg tror, det skyldes ham, ingen kom tilbage.
Jeg må advare Dem.
- Jaså, kaptajn? - Nu er De advaret.
- Behøver De den her? - Nej, kaptajn.
Godt.
- Vil De ikke have ribben, oberst? - Nej, major.
Jeg kan aldrig glemme, at det har været et dyr.
Den sentimentale type.
- Kaptajn Boyd, spiser De ikke kød? - Kun som sidste udvej.
En skam.
Boyd! Nej!
Pokkers.
Skakmat.
Nå...
Mange af os har vist brug for hvile.
Gå nu i seng.
Det klarer op.
Jeg fandt menig Reich.
Det, der var tilbage. Du spiste ikke op. Det forstår jeg godt. Han var sej.
Men... det skal en god soldat jo være.
For ikke så længe siden kunne jeg ikke gøre det.
Jeg kunne knap trække vejret uden at hoste blod op. Tuberkulose.
Og jeg havde også forfærdeligt ondt i hovedet...
Depression.
Selvmordstanker.
Det stod meget slemt til med mig.
Faktisk...
...skulle jeg til et sanatorium for at komme mig... eller snarere dø.
På vej dertil fortalte en indiansk spejder en mærkelig historie for mig.
En mand spiser en andens kød.
Han stjæler hans styrke.
Han suger den anden mands ånd til sig.
Tja, jeg var nødt til at forsøge.
Derfor spiste jeg spejderen først. Han havde helt ret.
Jeg blev... stærkere.
Senere fór min gruppe vild i Rocky Mountains.
Den historie har jeg hørt.
Jeg åd fem mand på tre måneder.
Tuberkulosen... forsvandt.
Ligesom de mørke tanker.
Da jeg kom til Denver det forår var jeg glad...
...og sund.
Og viril.
Åd du også hende?
- Det gjorde jeg faktisk... - Du er ækel.
Et år senere føler jeg mig mere levende end nogensinde før.
Det er det, der overrasker mig. Du har smagt det. Følt kraften.
Alligevel gør du modstand.
- Hvorfor? - Fordi det er forkert.
Moral.
Det sidste forsvar... for en kujon.
Undskyld.
Har jeg fornærmet dig?
Kan du huske det her?
Du kender lugten.
Dufte vækker altid minder, ikke sandt?
Kan du huske energien?
En andens kraft, der løber gennem dine årer. En modig person.
Skuffelsen, når den forsvinder.
Når styrken glider ud af dit greb.
Det voksende, dræbende behov for at fylde på.
Jeg behøver ikke minde dig om det. Du føler det lige nu.
Jeg slår dig ihjel.
- Dør han, dør du også. - Hva' dælen foregår der?
- Kaptajn Boyd overfaldt mig. - Løgnhals! Han lyver!
Boyd, jeg burer dig inde.
Martha, væk Cleaves og bur Boyd inde.
Cleaves!
Fandt du Cleaves? Har du kigget udenfor?
Så kig udenfor, kvinde!
Cleaves!
Major Knox! Major!
Alle hestene... døde. Dræbt!
Du godeste.
Det var for Cleaves. Det her er for min hest.
Martha... Oberst Ives og jeg er blevet enige om -
- at Boyd bør overflyttes til et militærfængsel.
En af os må gå til San Miguel til fods og hente general Slauson.
Frivillige?
God tur, Martha.
Knox! Major Knox?
Major Knox!
Knox!
- Sig noget. Jeg vil vide, De lever. - Stille, Boyd.
Oberst Ives...
- Mit sværd er forsvundet. - Hvabehar?
Mit sværd. I stuen, over kaminen.
Jeg har ikke set det.
- Hvad er det, De laver? - Det er en... gryderet.
- Har De brug for hjælp? - Nej. Og dog...
- Senere kan De måske... bidrage. - Bare sig til.
- Ives. Ives! - Ja, kaptajn?
Hvornår slog du Cleaves og hestene ihjel? Jeg holdt øje med dig.
Tal ikke om Cleaves og hestene!
Hører du? Ellers slår jeg dig ned igen.
Hvordan er døren gået op?
Sådan.
Knox?
Knox!
Goddag, Boyd. Jeg brød mig ikke om at gøre det.
Mit regiment har visse lægende egenskaber, Boyd.
Rejs ham op.
Stadig ondt i benet? Det behøver du ikke at have.
De slog Cleaves ihjel. Og hestene.
Hvad er der sket med Dem?
Jeg troede, jeg var død.
Jeg husker panikken, da mit liv gled bort.
Det var som at drukne i mørke, og så var der ingenting.
Da jeg vågnede, var Ives ved at made mig.
Da jeg kom til mig selv, var der ingen vej tilbage.
- Jeg har det fantastisk godt. - Så De vil dræbe mig.
Nej. Det er ensomt at være kannibal. Svært at få gode venner.
Jeg kan lide dig, Boyd.
Vi vil vise dig vejen. Du er nødt til at spise.
Færdig?
Major Knox' svaghed for bourbon gjorde ham blodfattig.
Overtag.
"Skæbnen manifesterer sig."
Udvidelse vestpå.
Til april... begynder det hele forfra.
Tusinder af guldtørstige amerikanere rejser over bjergene...
...på vej mod nye liv...
...og passerer lige forbi her.
vi vil ikke dræbe vilkårligt.
Nej, selektivt.
Herregud... Vi vil jo ikke splitte familier.
Folk er ikke dumme.
- I bliver taget. - Hvis det kun er os to.
Kære gamle Hart og jeg.
Det er derfor, vi har brug for flere.
Dig, for eksempel.
General Slauson.
Vi vil ikke hverve alle. Vi har i forvejen mange munde at mætte.
Vi har bare brug for et hjem. Og det her land...
...stræber efter at blive helt.
Det strækker sine arme ud og fortærer alt, det formår.
Vi følger bare efter.
Ikke jeg.
Det er ikke modigt at modstå mig.
Det er modigt at acceptere mig.
Du er allerede en af os.
Tja...
...næsten.
Du længes efter det.
Du vil bare ikke finde dig i det.
Det er egentlig ikke så svært.
Underkastelse.
Det er faktisk let.
Man giver bare efter.
Jeg kan ikke.
Nå ja...
Så...
...dør du.
Det er ikke dødeligt. Ikke hvis du træffer de fornødne foranstaltninger.
Gryderet à la major Knox. Det skal nok gøre godt.
Fulderikken var stærkere, end han så ud til.
Et par doser, så er du frisk og frejdig... og dobbelt så stærk.
Er det her ikke civiliseret?
Ved De hvad? Ben Franklin sagde engang:
"Spis for at leve. Lev ikke for at spise."
Det er en simpel beslutning, Boyd.
Du kan sulte eller spise.
Leve eller dø.
Kom så, små høns...
Løb! Løb for livet!
- Morer du dig? - Godmorgen.
Generalen er på vej.
Du er oppe. Går det bedre?
"Den, der sparer, han har." Ben Franklin.
- Hvordan går det med såret? - Det er helet.
Det er sandt.
Jeg vil gerne have lidt frisk luft.
Kan man stole på dig?
Nej.
Valnød, Boyd?
Alle mine bøger er væk. Jeg vil savne dem. Platon, Aristoteles...
2.000 års tanker om menneskets natur, idealsamfundet, moral.
I bund og grund de samme spørgsmål, som vi ikke kan svare på i dag.
Lykken, og hvordan man opnår den.
Aristoteles søgte sandheden, ikke lykken.
Jeg forsøgte at leve hæderligt, og hvor endte jeg? Fort Spencer.
Kom nu, general...
- De må lade mig gå. - Det kan jeg jo ikke.
- Hvorfor ikke? - Vi er ikke alene.
Jeg har stadig mareridt.
- Reich. Cleaves. Knox. - Nej! Jeg vil ikke høre det!
Der er ingen vej tilbage! Forstår du ikke? Du behøver bare at dræbe.
Du må dræbe for at leve!
Du må dræbe!
Der er de...
Morgenmad, frokost, forstærkninger.
Jeg slår ham ihjel.
Tag kniven.
Du må gøre mig en tjeneste først.
Du skal slå mig ihjel.
Jeg kan ikke leve sådan længere.
Gør det.
Skynd dig.
Ives!
Det var... virkelig...
...lusket.
Ved du...
Hvis du dør først...
...så spiser jeg dig.
Spørgsmålet er:
Hvis jeg dør...
Hvad gør du så?
Velbekomme.
Spis...
...eller dø.
Spis... eller...